A.	Otcem Boženy Vavřečkové byl Ing. Hugo Vavřečka, který byl později jmenován velvyslancem v Budapešti a pak ve Vídni. Božena byla citlivá, vzdělaná dívka, která chodila na univerzitu, učila se malovat a mluvit francouzsky. Vídala se s Ing. Havlem v pražské společnosti, pozvala ho na čaj a on ji na schůzku. 14. června 1935 se vzali. Na svatební cestu jeli do Švýcarska. Nastěhovali se do domu, který postavil otec Ing. Havla na Rašínově nábřeží, kde se jim narodil v říjnu 1936 syn Václav.

A.	Zdánlivě velmi nevýhodné kombinaci buržoazního původu s životem v komunistickém státě vděčím za to, že jsem měl možnost od samého počátku vidět svět tak říkajíc zdola, totiž takový, jaký skutečně je, což mi pomohlo vyvarovat se eventuálních iluzí.

A.	1958 - Havlova rodina musí opustit Havlov - rodinné sídlo již 50 let, majetek dostal Národní výbor ROH v Kuřimi za odhadní cenu 70 000 Kčs. Tyto peníze Havlovi nikdy neviděli.
Postupně byl zestátněn dům č. 2000 na Rašínově nábřeží, kde se Václav a Ivan narodili, pak parcely na Barrandově.
Na začátku 60. let byl majetek rodiny zlikvidován. Otec Ing. Havel pracoval až do roku 1963, kdy mu bylo 65 let. Jeho čistý příjem činil 1 200 Kčs. Nesměl mít nikdy, jako bývalý kapitalista a vykořisťovatel, žádnou vedoucí funkci. Důchod mu spočítali na 600 Kčs. Jeho manželka byla zaměstnána v Pražské informační službě - dělala průvodkyni cizinců, prodavačku vstupenek a suvenýrů.

A.	12. září 1957 uspořádala maminka Havlová rodinnou večeři. Oslavovali tatínkovy šedesátiny a odchod synů na vojnu.
„To je moc důležitý, že byl Vašek na vojně, protože on se vlastně celý život pohyboval mezi prominentníma blbečkama. Prostě pražské děti. Vojna v dýlce dvou let udělá z puberťáka chlapa. Chlap se musí stýkat s lidma, s kterýma by se v životě nebavil, vyhnul by se jim. Vašek dnes zvládne tolik věcí, protože má průpravu z donucení. Nic lidskýho nebylo Vaškovi cizí...“ říká Pavel Landovský.

A.	Na jaře roku 1956 začíná Václav chodit s Olgou. Pocházela z odlišného prostředí. Její rodiče byli dělníci, žili na Žižkově. Říká o sobě, že vyrostla na ulici a pak se musela starat o děti své sestry. Byli tak odlišní, že si byli blízcí a nikdy se již od sebe neodloučili.
A.	
Po vojně nastupuje jako kulisák v Divadle ABC, kam se dostal na přímluvu otce u Jana Wericha. V 60. letech nastoupil v divadle Na Zábradlí, kde strávil osm snad nejšťastnějších let svého života, obecenstvo tvořili hlavně studenti. Havel píše hry, články, studuje večerně AMU, kam se konečně dostal. Zábradlí bylo první absurdní divadlo u nás. Lidé na něj nebyli zvyklí a hlavně oficiály to popudilo. Slovo absurdní se ještě jako pejorativum neužívalo, ale našly se jiné nadávky jako: moderní, existencionální, protisocialistické, proti cítění našeho člověka. Druhá éra divadla začala příchodem Jana Grossmana, který udělal Havla svým dramaturgem a nejbližším spolupracovníkem a z divadla v letech 1962 - 1968 centrum umění. 3. prosince 1963 byla poprvé uvedena celovečerní hra Václava Havla - Zahradní slavnost