Našli jsme ji loni v předvečer Štědrého dne pod smrkem v lesích. Šli jsme hledat stromek, jedličku pro dvě děti, jichž duše nestárnou svou láskou. Bylo pozdě. V dědině se již rozžíhala světla, protože se všady pilně uklízelo před svátky, soumrak rozléval se údolím, svahy strání, lesy, vše se černalo tmou, řeka tlumeně hučela, jak by hovořila s větrem.