Našli jsme ji loni v předvečer Štědrého dne pod osamělým smrkem v bílovických lesích. Šli jsme hledat vánoční stromek, maličkou, drobnou jedličku pro dvě velké stárnoucí děti, jichž duše nestárnou svou láskou. Bylo pozdě. V malé dědině se již rozžíhala světla, protože se všady pilně uklízelo před svátky, soumrak hluboký, teskný, rozléval se hlubokým údolím, svahy dlouhých strání, hluboké lesy, vše se černalo tmou, řeka temná, černá, tlumeně hučela, jak by hovořila s mrazivým větrem.
(Podle Rudolfa Těsnohlídka: Pod vánočním stromem)